Генерал, який не здався
![Генерал, який не здався](/img/content/i31/31219.jpg)
21 квітня 1996 року 52–річний лідер борців за незалежність Чечні Джохар Дудаєв, пригальмувавши в полі біля селища Гехі–Чу, вийшов зі своєї «Ниви», розгорнув на капоті супутниковий телефон і набрав номер — імовірно, наближеного до Кремля російського політика Костянтина Борового. Сам Боровий підтверджує, що дійсно розмовляв із Дудаєвим о шостій вечора в день його смерті, й розмова несподівано перервалася. Соратники й охоронці першого президента Чеченської Республіки Ічкерія були неподалік, але на достатній відстані для того, щоб не чути, про що і з ким він розмовляє. Здалеку спостерігала за коханим чоловіком і дружина Дудаєва Алла. Можливо, він ще встиг їй усміхнутися, перш ніж вибуховою хвилею від прямого влучання авіабомби в президентський легковик Аллу відкинуло на дно яру, біля якого вона стояла.