«Мій тато — це я»
«Польові дослідження...»: плюс-мінус 20 років
![«Польові дослідження...»: плюс-мінус 20 років](/img/content/i46/46935.jpg)
1996-й — рік, що записаний красним рядком до історії нового українського письменства. Тоді взимку, у січні-лютому, журнал «Сучасність» опублікував «Рекреації» Юрія Андруховича, що спричинило несамовиту реакцію адептів «традиційної» літератури і демарш діаспорних передплатників, які відмовилися далі підтримувати долярами «проституйований» часопис. Але то був «розігрів».
Жанр — кримінальна справа
Філософ-кутюр’є
Мед і дьоготь
Урок історії
Куля в лоб
Рондо, Простір Любові й Морокія
«Усмішка Діоніса»:
![«Усмішка Діоніса»:](/img/content/i46/46035.jpg)
Остання книжка Тараса Федюка «Халва» (К.: Гамазин, 2014) — ніби явка з повинною: «я все написав я слова / як фокусник із рукава / виймав і крутив перед носом / тій публіці що нежива / тій мові яка відплива». Свою «заяву» назвав чесно: Халва. Слово-симулякр, що зазвичай камуфлює дефіцит реального. Іншими словами, зізнання у хронічному самонавіюванні. Аж так, що одного разу усвідомлюєш: солодощі світу сього тебе уже геть не обходять. Аж так, що — «Господи як же однаково більше мені!»