Райкiн грає Зюскiнда
![Райкiн грає Зюскiнда](/img/content/i1/1883.gif)
Потужних вистав, під час яких відчуваєш клубок у горлі, а на очі навертаються сльози, сьогодні дуже й дуже мало. Домінувати продовжують порожньо-розважальні комедії, після яких тільки й залишається, як одягнути своє пальто і йти з театру, безповоротно забувши про те, що ж там відбувалося на кону. Після моновистави Костянтина Райкіна «Контрабас» (режисер Олена Невежина) відчуття були подвійні: по-перше, депресія, яку викликав герой, яку навіяли його слабкість, безхарактерність (до речі, сам твір Зюскінда, як на мене, такого емоційного впливу не має, вистава додала «Контрабасу» більше трагічних фарб, розкрила глибинні мотиви літературного твору); по-друге, захоплення від акторської майстерності, точної, філігранної гри.