Рік російської міфології
8 травня 1938 року політбюро ЦК КП(б)У ухвалило рішення «Про складання нового українського правопису». Українська мова мала стати більш схожою на російську. Це був черговий (і не останній!) крок, спрямований проти т.зв. «українізації». Керована з Москви «контрукраїнізація» розпочалася одночасно з Голодомором. Першою її жертвою став нарком освіти Микола Скрипник (звільнений з посади, він ще кілька місяців намагався чинити опір, але 7 квітня 1933 р., коли на політбюро ЦК КП(б)У почалося обговорення його листа, залишив засідання й застрелився у своєму кабінеті). Перед тим на його місце було призначено Володимира Затонського, а першим заступником наркома — Андрія Хвилю, який уже 24 квітня 1933 р. надіслав до політбюро ЦК КП(б)У доповідну записку з питань мовознавства, в якій звинувачував Скрипника у сприянні буржуазно–націоналістичному підходу в питаннях створення української наукової термінології. Невдовзі журнал «Більшовик України» надрукував статтю Хвилі з красномовною назвою «Викорінити, знищити націоналістичне коріння на мовному фронті». Справа Петра І та Катерини ІІ опинилася в надійних більшовицьких руках.