Побачити Нью-Йорк і... померти
![Побачити Нью-Йорк і... померти](/img/content/i12/12029.gif)
Днями отримала з дому, з України, листа. «Страшна новина, — пише мама майже за Стефаником, — загинув чоловік твоєї шкільної подруги. Загинув у Росії, десь у Підмосков'ї, куди їздив на заробітки. Та ще й скільки порогів треба було бідній молодій жінці пооббивати, щоб привезти тіло додому, бо Росія — то ж чужина...» — з гіркотою й болем підсумовувала в листі мама.
Для моїх рідних консервативних полісько-подільських широт такі випадки — справжня трагедія. Бо востаннє домовини з чужини з нашими хлопцями в них привозили сюди з Афганістану. Прочитавши невеселий мамин лист, вкотре замислилася про життя і смерть взагалі й на чужині зокрема. Жити тут нашій людині дуже нелегко, а померти?