Індія готова сприяти швидкому поверненню миру – Моді
Прем'єр-міністр Індії Нарендра Моді заявляє про готовність його країни зробити свій внесок усіма можливими способами, щоб сприяти швидкому поверненню миру в Україні. >>
Володимир Зеленський «усував непорозуміння» в Брюсселі.
У Брюсселі 15 грудня пройшов шостий саміт керівників інституцій та лідерів (президентів чи прем’єрів) 27 членів Євросоюзу та 5 країн «Східного партнерства».
До останнього, як відомо, належать Україна, Грузія, Молдова, Вірменія та Азербайджан.
Білорусь, яка приєдналася до «Східного партнерства» в 2009 році, влітку цього року призупинила своє членство через застосовані до неї санкції ЄС і не була представлена на саміті. У залі засідань її «репрезентував» порожній стілець.
У порядок денний саміту були включені, зокрема, питання, що стосуються пандемії, реформ у країнах «Східного партнерства» та прихильності до програм ЄС.
Лідери також обговорили ситуацію з безпекою у регіоні, зокрема на кордоні з Україною, Білоруссю та врегулювання Нагірнокарабаського конфлікту.
Від цієї зустрічі не очікували жодних проривних подій чи несподіванок. Головний підсумок саміту містився в проєкті декларації, підготовленої ще до його початку: ЄС підтверджує європейські прагнення країн «Східного партнерства», але не обіцяє членства.
«Ми визнаємо європейські прагнення та європейський вибір наших партнерів», — йдеться в уривку з заключної декларації.
Зустріч у Брюсселі була нагодою як для лідерів ЄС, так і країн «Східного партнерства» познайомитися особисто з новим канцлером Німеччини Олафом Шольцом, який вступив на посаду 8 грудня.
Шольц уже здійснив ознайомчі візити до найближчих сусідів: Франції та Польщі, а в Брюсселі продовжив уже колективне знайомство зі своїми майбутніми партнерами, зокрема і з Володимиром Зеленським.
Саміт у Брюсселі розпочався у середу о 16-й годині за місцевим часом, а вранці цього дня новий канцлер під час виступу в Бундестазі заявив, що Росія заплатить «високу ціну» в разі будь-якого порушення територіальної цілісності України. Для нашого керівництва ці слова, мабуть, і є головною «брюссельською цукеркою».
З країн, які охоплені «Партнерством», найбільше просунулися в переговорах із Брюсселем Україна, Грузія та Молдова — ці держави підписали угоди про асоціацію та неодноразово висловлювали готовність інтегруватися з Союзом.
Однак, незважаючи на проведені реформи та поточні політичні зміни, Співтовариство так і не вийшло поза межі заяв про підтримку європейських прагнень.
Іншими словами, до Брюсселя охоче їздять на уроки, але «домашні завдання», передусім щодо з боротьби з корупцією, виконувати не поспішають.
Водночас бідніші сусіди ЄС їздять до Брюсселя не стільки за «уроками», як з надією отримати гроші.
«Ми знаємо про прагнення цих країн, але ми працюємо на основі угод про асоціацію», підписаних у 2014 році з Києвом, Тбілісі та Кишиневом, — заявив напередодні саміту прессекретар верховного представника ЄС із закордонних справ та політики безпеки Жозепа Борреля Петер Стано.
Він нагадав, що в липні цього року «було запрограмовано інвестиційний план на 2,3 мільярда євро, з подальшим залученням ще 17 мільярдів євро, щоб відновити партнерство».
«Розподіл фінансів залежатиме від запитуваних реформ та життєздатності представлених проєктів», — пояснив Петер Стано.
Це будуть грантові гроші, які виділять до 2027 року. Ці 2,3 мільярда будуть розділені на дві частини. У рамках першої для кожної країни будуть передбачені чіткі обсяги фінансування.
За другу ж частину країнам «Східного партнерства» доведеться позмагатися, адже кошти виділятимуть передусім на найкраще підготовані проєкти.
Єврокомісія запропонувала по п’ять флагманських проєктів для кожної з шести країн. В Україні вона хоче підтримати 100 тисяч малих і середніх підприємств. Крім того, це підтримка 10 тисяч малих українських фермерів.
Також ідеться про модернізацію українських пунктів перетину кордону, програму цифрової трансформації державного сектору та підвищення енергоефективності. І Україна зацікавлена в цій пропозиції ЄС.
Перед відкриттям саміту президент України Володимир Зеленський зустрівся з президентом Франції Еммануелем Макроном та канцлером Німеччини Олафом Шольцом.
Напередодні, у вівторок, український лідер звинуватив Німеччину в перешкоджанні постачання зброї в Україну.
«У деяких столицях, як і раніше, панує страх», — нарікав Зеленський.
Тому його зустріч із лідерами ЄС була спрямована на усунення «будь-яких непорозумінь» у цьому питанні. Втім такі заяви перед зустріччю з новим канцлером ФРН, який ще не встиг нічим завинити, навряд чи сприяли усуненню непорозумінь.
А стосовно канцлерки Ангели Меркель, яка дійсно чинила перепони поставкам зброї до України, то в Німеччині, на відміну від України, немає традиції звалювати всі провини на «попередників».
Нагадаємо, що установчий саміт ініціативи ЄС «Східне партнерство» відбувся 2009 року в Празі. «Німецька хвиля» принагідно зазначає, що ціллю «Східного партнерства» є поглиблення зв’язків України та інших п’яти країн з Євросоюзом.
У логіці Брюсселя ця програма є складовою політики сусідства, а не політики розширення. Тому ця ініціатива не передбачає перспективи членства в Євросоюзі. Через це українська влада за президентства Володимира Зеленського не приховує свого скептичного ставлення до «Східного партнерства».
У червні 2020 року Зеленський відкрито заявив лідерам ЄС, що ця ініціатива корисна для України лише якщо наближає її до членства.
Прем'єр-міністр Індії Нарендра Моді заявляє про готовність його країни зробити свій внесок усіма можливими способами, щоб сприяти швидкому поверненню миру в Україні. >>
Нардепи Верховної Ради проголосували за ратифікацію Римського статуту Міжнародного кримінального суду >>
Петр Павел вважає, що вступ України до НАТО не повинен залежати від відновлення повного контролю над всією її територією. >>
Федеральний канцлер Олаф Шольц запевняє, що Німеччина продовжить підтримку України, яка є найбільшою серед країн ЄС. >>
Олексій Макєєв закликав німецький уряд не скорочувати військову допомогу Києву, адже безпека Європи залежить від політичної волі Німеччини продовжувати відігравати провідну роль у підтримці України. >>
«Ми недооцінювали їхню сміливість - їхню готовність робити те, що інші вважали неможливим. І ми хронічно недооцінювали їхню справжню лють до російського загарбника», - написав Борис Джонсон. >>