Весна «Параджанова»
![Весна «Параджанова»](/img/content/i37/37067.gif)
Найбільша міжнародна копродукція за участі України, фільм «Параджанов» наразі перебуває на фінальному етапі. Про це розповів режисер та виконавець головної ролi Серж Аведікян. «Зйомка на натурі закінчилася, зараз займаємось кольорокорекцією», — поділився режисер, завітавши на відкриття фестивалю французького кіно у Києві. За словами пана Аведікяна, фільм буде готовий до кінця березня. Творці стрічки сподіваються, що світова прем’єра відбудеться у Каннi, а українська прем’єра має відбутися на Міжнародному кінофестивалі в Одесі, а повноцінний прокат, яким займатиметься «Артхаус Трафік», розпочнеться у вересні 2013 року.
Тремтіть від страху — казка починається
![Тремтіть від страху — казка починається](/img/content/i37/37068.gif)
Авторами першого літературного варіанту німецької легенди про брата й сестру Ханселя та Гретель були брати Грімм. З їхньої легкої руки ця містично–детективна історія ось уже двісті років тримає увагу не лише дітлахів, а й представників різних мистецьких жанрів, які регулярно намагаються якщо не переповісти сюжет на свій лад, то принаймні відштовхнутися від нього, надихнутися ним, створюючи щось оригінально–жахливе. Багато років до неї придивлявся і режисер та сценарист Томмі Віркола, найвідомішим фільмом якого до сьогодні вважали зомбі–комедію «Мертвий сніг».
Портрет, намальований вугіллям
![Портрет, намальований вугіллям](/img/content/i37/37055.gif)
У це важко повірити, але в столиці регіону, представники якого охопили собою чи не весь владний олімп країни, у місті з майже мільйонним населенням функціонують лише два музеї.
Звісно, є ще кілька старих паровозів, поставлених на запасну колію позаду міського вокзалу (і це йменується«музеєм залізниці»), а також усілякі «кімнати слави» пожежників, міліціянтів, але справді професійних, постійно діючих музейних експозицій у Донецьку лише два — краєзнавчий та художній музеї. Останній з названих уже понад півстоліття квартирує у приміщенні, що безліч разів заливалося «квартирантами» з верхніх поверхів — добре, якщо лише гарячою водою із прорваних труб опалення. Та безпосередньо в музейних залах на вас чекає приємна несподіванка: попри невиграшне («вагончиком») розташування експозиційних площ, убивче освітлення через бокові вітрини та вельми скромну присутність творів загальновідомих, хрестоматійних митців — колекція створює досить цілісне, навіть стильне враження.
Про це «вогнище культури» у вугільному краї — наша розмова з багаторічним керівником Донецького художнього музею Галиною Чумак. Пані директорка — особа непроста. Нещодавно в Донецьку побував кореспондент однієї з відомих газет США, аби підготувати репортаж про приазовських греків. Галина Чумак як активна учасниця місцевої грецької громади багато розповіла гостю про легендарне переселення з Криму, видатні історичні постаті свого народу, тонкощі мови, культури. Але фінал бесіди все одно вивела на те, що вона в першу чергу почуває себе громадянкою своєї держави, тобто українкою.