Олександр Урін призначений виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту»
Завідувач відділення інтенсивної та еферентної терапії гострих інтоксикацій Олександр Урін призначений тимчасово виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту». >>
Коли в дитини потужний імунітет, хвороби до неї не причепляться. (Фото з сайту phenomenonsofhistory.com.)
Успішна, ефективна вакцинація проти страшних інфекційних захворювань має інший бік медалі — люди забувають, що таке поліомієліт, епідемічний паротит, дифтерія тощо. Навіть деякі лікарі, що роками не бачили хворих із таким діагнозом, помалу звикають до благополучної ситуації в країні й починають вважати щеплення чимось необов’язковим. Що й казати про людей, які не мають медичної освіти: для них уколи від хвороб, про які вже давно не чути, — це взагалі нонсенс. Нестача фахової інформації призводить до того, що люди відмовляються від щеплень самі, не дозволяють вакцинувати своїх дітей, ігнорують рекомендації імунологів. Наприклад, щеплення від поліомієліту торік в Україні зробили тільки 54% тих, хто цього потребував, від кашлюка — 58%, туберкульозу — 57%. На Донеччині щеплення проти туберкульозу отримали тільки 14% дітей, яким це було потрібно, на Одещині — 21%. А це значить, що колективного імунітету до багатьох захворювань у нас просто немає. І якщо ситуація не зміниться, найближчим часом в Україні може спалахнути епідемія, та ще й не одна — варто тільки з’явитися джерелу інфекції. Про ці та інші небезпеки нехтування вакцинацією «УМ» дізналася на науковій конференції, що відбулася в Києві за підтримки Національної академії медичних наук України.
«А коли ви востаннє робили щеплення проти дифтерії?» Це, здавалося б, просте запитання, поставлене лікарем, змусило мене замислитися. Після тривалого копирсання в пам’яті я зрештою визнала, що жодного «дорослого» щеплення проти цієї загрозливої хвороби так і не зробила. Не тому, що не хотіла — просто забула. А це щеплення, виявляється, треба робити не лише в дитинстві за певним графіком, а й надалі — через кожні десять років життя. Бо імунітет, який дає нам вакцина проти дифтерії, має певний термін дії. І якщо вчасно не проводити ревакцинацію, то зустріч зі збудником захворювання може закінчитися в реанімації.
«У часи, коли світ ще не мав вакцини проти дифтерії, від цієї інфекції помирали 50 відсотків хворих, — нагадує завідувач лабораторії імунології вакцинопрофілактики ДУ «Інститут епідеміології та інших інфекційних хвороб імені Л. Громашевського НАМН України» Ігор Маричев. — Зараз завдяки ефективній вакцинації люди майже забули про цю страшну хворобу, про ті наслідки, які можуть виникнути внаслідок спалаху. От скажіть, хто з ваших родичів, знайомих, колег справді кожні десять років робить це щеплення? Майже ніхто. Багато хто думає: «Та нічого страшного, навіть якщо захворію, то зможу без проблем вилікуватися». Не факт! Зараз зустрічаються генетично змінені штами, нечутливі до наявних антибіотиків.
Вакцинація з цієї точки зору набагато надійніша, бо після неї в людини формується імунітет, що охоплює широкий спектр, різні штами збудника дифтерії».
Як констатує спеціаліст, в Україні дедалі зменшується кількість дітей і дорослих, що мають імунітет проти дифтерії. Тож поява джерела інфекції загрожує виникненням епідемії. «Перед спалахом дифтерії у 1990–х роках рівень захищеності населення знизився до 30 відсотків. Це дуже низький показник! За рахунок цього й були такі масштаби епідемії, така велика кількість постраждалих», — нагадує пан Маричев.
Дифтерія — не єдина загроза. Досі залишається актуальним і поліомієліт — важка інфекція, яка призводить до паралічу. І така ситуація не лише в нашій країні. «Таджикистан належить до Європейського регіону ВООЗ — регіону, де, починаючи від 2002 року, не було зафіксовано жодного випадку поліомієліту, — розповідає медичний експерт дитячого фонду ООН ЮНІСЕФ в Україні Катерина Булавіна. — Втілювалася в життя стратегія ліквідації поліомієліту на земній кулі, цей регіон був прикладом. І тут несподівано 2010 року — спалах захворювання в Таджикистані. 720 випадків гострого в’ялого паралічу, із них вісім випадків виявили вже в 2011 році. Також були випадки захворювання у Росіїі. Це був скандал на глобальному рівні, який підриває стратегію повної ліквідації поліо у світі. Аби зупинити спалах інфекції, Таджикистан провів шість додаткових раундів кампанії імунізації проти поліомієліту. Аналогічних заходів вжили в Узбекистані, Туркменістані, Казахстані, в регіонах Російської Федерації, які межують із Таджикистаном. А в нашій країні навіть рутинні щеплення, які мають робити за певним календарем, у нас роблять далеко не в повному обсязі».
За словами пані Булавіної, експерти ВООЗ навіть передали звернення до українського уряду, де зазначили, що ризик поліомієліту для нашої країни є високим. Із Таджикистану й Росії в Україну є прямі рейси, і мігранти можуть завезти інфекцію. А в нас — низький рівень колективного імунітету, тому що батьки все частіше намагаються зробити дітям «липові» довідки, не приводять малюків до кабiнету щеплень у терміни, зазначені в календарi профiлактичних щеплень в Українi, і з кожним роком кількість «відмовників» зростає. Якщо 2008 року від поліомієліту було захищено менше 80 відсотків населення, то сьогодні йдеться менш як про 50 відсотків.
«Стійкий імунітет проти поліомієліту (як, власне, і проти більшості інших інфекційних захворювань) не формується після одного–єдиного уколу, — наголошує Ігор Маричев. — Недостатньо один раз привести дитину в кабінет вакцинації, щоб у малюка з’явилася нормальна імунна відповідь. Тому нині в календарі щеплень передбачено не одноразове введення вакцини, а проведення додаткових, так званих ревакцинацiй. Наприклад, усім дітям до року (крім тих, хто має протипоказання) роблять первинний вакцинальний комплекс, куди входить і щеплення проти поліомієліту, а потім іде триразова ревакцинація. Для того щоб у дитини був належний високий, тривалий показник імунітету, обов’язково треба дотримуватися усіх інтервалів, термінів, умов ревакцинації. Якщо пропустити щеплення чи зробити його невчасно, імунітет може не сформуватися. Як це сталося, наприклад, у Таджикистані з дітьми до п’яти років. ВООЗ з’ясувала, що причиною спалаху поліомієліту стало порушення календаря щеплень. А в нас дуже загрозлива ситуація — у минулому році первинний вакцинальний комплекс зробили тільки половині малюків до року. Виходить, друга половина не має імунітету...»
Проте серйозну загрозу для здоров’я та життя становлять не лише поліомієліт, кір тощо, а й нові штами грипу. І хоч більшість українців ставляться до щеплення проти грипу як до невиправданої забаганки, в усьому цивілізованому світі саме вакцинацію вважають найкращим методом профілактики важких ускладнень та смерті від грипу. Особливо це стосується так званих груп ризику — дітей, у яких ще незріла імунна система, людей похилого віку, у яких імунітет уже слабкий і виснажений, осіб із хронічною патологією тощо.
«Відтоді, як по світу почав активно «ходити» вірус грипу А Н1N1 (той, який на початку епідемії називали «свинячим» грипом), невакциновані вагітні жінки з цим діагнозом почали потрапляти в реанімацію в десять разів частіше, ніж будь–хто інший, — пояснює Катерина Булавіна. — Лікарі в усіх країнах відзначають дуже великий ризик ускладненого перебігу цього захворювання саме у вагітних жінок. Тому цій категорії населення потрібна вчасна вакцинація проти грипу напередодні епідсезону. Скажімо, у США, країнах Європи й навіть Росії діють рекомендації щодо щеплення вагітних. А ми, на жаль, досі не маємо офіційних документів, які регулювали б це питання. Гроші на придбання безкоштовних вакцин для вагітних у бюджеті виділяють, але рекомендації чомусь ніде не прописані».
Як розповіла «УМ» заступник директора з наукової роботи Інституту епідеміології та інших інфекційних хвороб імені Л. Громашевського Світлана Доан, зараз у світі склалася унікальна ситуація: «Зазвичай для кожного епідсезону актуальний новий збудник грипу. З’являється інший штам, ВООЗ відслідковує циркуляцію цих збудників, робить прогноз, і ми маємо робити інше щеплення. А в новому епідсезоні — вперше за багато років — вакцина проти грипу залишається тією самою, що й минулого сезону. Тому людям, які вже робили щеплення цією вакциною (що ефективна, зокрема, і проти «свинячого» грипу. — Ред.), недоцільно знову витрачати на це час і гроші. Загалом імунітет проти грипу зберігається довго, десятки років. А потреба кожного сезону робити нове щеплення пов’язана з надзвичайно сильною мінливістю збудника. Так, імунітет, сформований у сезоні–2008, може бути неефективним у сезоні–2009, адже на арену виходить інший епідемічно актуальний варіант вірусу грипу, який цього разу і викликає епідемію. А той імунітет, який утворився у 2008–му, триває практично пожиттєво, і якщо через 30—40 років знову виникне епідемія, пов’язана саме з цим штамом збудника, людина перенесе хворобу легко або взагалі не захворіє. Таку ситуацію ми спостерігали нещодавно — вперше за останні роки люди старше 65 років хворіли на грип менше, хоч зазвичай помирають під час епідемії саме вони. Причина виявилася простою — 50 років тому вони зустрічалися зі схожим збудником, тому й були захищені від нього імунітетом».
За словами Світлани Доан, щеплення проти грипу слід робити за два місяці до початку епідемії, оскільки саме протягом цього часу в людини сформується найвищий рівень імунітету, який на 100% захистить навіть від інфікування. Імунітет буде утримуватися на такому високому рівні щонайменше півроку–рік. У розпалі епідемії, коли всі навколо чхатимуть, кашлятимуть і активно ділитимуться інфекцією, потрібний саме такий, найпотужніший захист.
Завідувач відділення інтенсивної та еферентної терапії гострих інтоксикацій Олександр Урін призначений тимчасово виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту». >>
Штучні імунні клітини з використанням ембріональних стовбурових клітин людини для лікування COVID-19 та нових коронавірусних інфекцій створили японські науковці. >>
Закон про легалізацію медичного канабісу відсьогодні введено у дію в Україні. >>
Черкаський обласний онкологічний диспансер поповнив своє сучасне обладнання лінійним прискорювачем. >>
Неправильний вибір спортзалу та навантажень. Вживання води під час та після занять. Недотримання техніки виконання. Підрахунок пульсу. Поява болю під час тренувань. >>
В Україні упродовж першого півріччя 2024 року народилися 87 655 дітей, а померли 250 972 людей. Найбільше і новонароджених, і померлих було на Дніпропетровщині та в Києві. >>