Війна незабаром завершиться перемогою України – Дуда
Дуда також згадав спільне минуле України, Литви та Польщі у складі Речі Посполитої: >>
Залужний стверджує, що війна росії проти України переходить до нового етапу . (facebook.com/CinCAFU)
Головнокомандувач ЗСУ Валерій Залужний стурбований тим, що війна в Україні переходить у фазу «позиційної».
На його думку, цього не можна допустити, тож він пояснив західним партнерам та аудиторії, що ще, крім літаків та ракет, потрібно Україні, щоб почати повноцінно наступати та витіснити ворога з нашої землі.
Як інформує Україна молода, про це «залізний» генерал написав у колонці для The Economist, в якій перерахував 5 пріоритетів щодо уникнення позиційної війни.
Залужний стверджує, що війна росії проти України переходить до нового етапу – так званої позиційної війни, яка складається зі статичних і виснажливих боїв. Але така позиційна війна піде на користь лише росії, дозволяючи їй відновити свою військову міць, що, зрештою, загрожуватиме ЗСУ та самій державі.
Наводимо переклад колонки Залужного для The Economist без купюр:
«Вторгнення Росії в Україну в лютому 2022 року спровокувало глобальну безпекову кризу. Напад на демократію з боку морально хворої імперської влади в серці Європи похитнув баланс сил в інших частинах світу, включаючи Близький Схід та Азійсько-тихоокеанський регіон. Неспроможність таких органів, як ООН та Організація з безпеки та співробітництва в Європі підтримувати порядок, означає, що Україна може відновити свою територіальну цілісність лише військовою силою.
Українці показали готовність покласти душу і тіло за свою свободу. Україна не лише зупинила вторгнення значно сильнішого ворога, а й звільнила значну частину своєї території.
Однак війна зараз переходить на новий етап: те, що ми у військових називаємо «позиційною» війною статичного та виснажливого бою, як у Першій світовій війні, на відміну від «маневрової» війни руху та швидкості. Це Росії на руку, дозволить їй відновити військову міць, що зрештою загрожуватиме Збройним силам України та самій Україні як державі. Який вихід?
Повітряна сила
Нам дуже потрібні ракети та снаряди. Але щоб вийти з такого «виду» війни, важливий доступ до ключових військових можливостей та технології. Найважливіші з них — повітряна сила. Контроль над небом необхідний для великомасштабних наземних операцій. На початку війни в України було120 бойових літаків. З них лише одна третина була придатна до використання.
Військово-повітряні сили Росії зазнали величезних втрат, армія України знищила понад 550 систем російських ППО. Але вони зберігають значну перевагу над нами та продовжують створювати нові ударні ескадрильї.
Ця перевага ускладнила нам просування вперед. Російські системи ППО все більше заважають нашим літакам літати. Наша оборона робить те саме з Росією. Таким чином, російські безпілотники взяли на себе значну частину ролі пілотованої авіації щодо розвідки та нанесення авіаударів.
Безпілотники також мають бути частиною нашої відповіді ворогу. Україні необхідно завдавати масованих ударів з використанням приманок і ударних безпілотників, щоб перевантажити системи ППО Росії.
Нам потрібно полювати на російські дрони за допомогою власних дронів-мисливців, оснащених сітками. Ми повинні використовувати сигнальні приманки, щоб ловити російські плануючі бомби. А ще треба засліпити теплові камери російських безпілотників вночі за допомогою стробоскопів.
РЕБ
Це все підводить до другого пріоритету — засоби радіоелектронної боротьби (РЕБ) для глушіння сигналів зв’язку та навігації армії РФ.
РЕБ — ключ до перемоги у війні безпілотників. За останнє десятиліття Росія модернізувала свої сили РЕБ, створивши новий рід військ та створивши 60 нових видів техніки. У цьому ворог нас перевершує: 65% наших платформ глушіння на початку війни були вироблені ще за радянських часів.
Ми вже створили багато власних електронних систем захисту, які можуть запобігти глушінню. Але нам також потрібен більший доступ до електронної розвідки від наших союзників, включаючи дані, які збирають сигнали розвідки, і розширення виробничих ліній для наших систем РЕБ проти безпілотників в Україні та за кордоном.
Нам потрібно покращити ведення радіоелектронної боротьби з наших безпілотників у ширшому діапазоні радіочастот, уникаючи при цьому випадкового приглушення наших безпілотників.
Контрбатарейний вогонь
Третій пріоритет – контрбатарейний вогонь: ураження артилерії противника. У цій війні, як і в більшості минулих воєн, артилерійські та ракетні ураження становлять 60-80% усіх військових завдань.
Коли минулого року ми вперше отримали західну зброю, досить успішно виявляли та розбивали російську артилерію. Але ефективність такої зброї, як Excalibur, американський снаряд із GPS-наведенням, різко знизилася через удосконалення російської РЕБ.
Тим часом Росія удосконалила власний контрбатарейну зброю. Значною мірою завдяки використанню баражуючих боєприпасів «Ланцет», які працюють разом із розвідувальними безпілотниками, а також зростанню виробництва високоточних снарядів, які наводять наземні сповіщувачі. Попри зневажливу думку деяких військових аналітиків, ми не можемо применшувати ефективність російської зброї та розвідки в цьому відношенні.
Наразі нам вдалося досягти паритету з Росією внаслідок меншої кількості більш точної вогневої потужності. Але це не може тривати довго. Нам потрібно створити наші локальні поля GPS, використовуючи наземні антени, а не лише супутники — щоб зробити наші снаряди з наведенням більш точними в умовах російського глушіння.
Нам потрібно ширше використовувати дрони-камікадзе для ударів по російській артилерії. Потрібно, щоб наші партнери надали Україні якісніше артилерійсько-розвідувальне обладнання, яке може виявляти російські гармати.
Розмінування
Четверте завдання – технологія розмінування. На початку війни для цього було обмежене та застаріле обладнання. Але навіть західні засоби: норвезькі танки та ракетні пристрої для розмінування, виявилися недостатніми з огляду на масштаби російських мінних полів, які місцями простягаються на 20 км. Коли ми прориваємо ці мінні поля, Росія швидко їх поповнює, випускаючи нові міни на відстані.
Технологія – це відповідь. Нам потрібні датчики, схожі на радар, які використовують невидимі імпульси світла для виявлення мін у землі, і димові системи, щоб приховувати роботу наших підрозділів з розмінування.
Ми можемо використовувати реактивні двигуни виведених з експлуатації літаків, водомети чи касетні боєприпаси, щоб пробивати мінні загородження. Нові типи тунельних екскаваторів, наприклад робот, який використовує плазмові пальники для буріння тунелів, також можуть допомогти.
Резерви
П’ятий і останній пріоритет — нарощувати наші резерви. Росія не змогла використати свою величезну перевагу в живій силі, тому що президент РФ Володимир Путін стурбований, що загальна мобілізація може спровокувати політичну кризу, і тому, що Росія не може навчити та спорядити достатньо людей.
Проте й наші можливості для підготовки резервістів на власній території теж обмежені. Крім того, Росія може завдати удару по тренувальних центрах. А в українському законодавстві є прогалини, які дозволяють громадянам ухилятися від своїх обов’язків.
Ми намагаємося розвʼязувати ці проблеми. Запроваджуємо ведення військового обліку через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобовʼязаних та резервістів, маємо розширити категорію громадян, які можуть бути призвані на збори чи за мобілізацією. Запроваджуємо «бойове стажування», яке передбачає розміщення новомобілізованого та навченого особового складу в досвідчених передових підрозділах для їх підготовки.
Росію не варто недооцінювати. Вона зазнала великих втрат та витратила багато боєприпасів. Але у неї буде перевага в озброєнні, техніці, ракетах і боєприпасах протягом значного часу. Її оборонна промисловість нарощує виробництво, попри безпрецедентні санкції. Наші партнери по НАТО також різко нарощують свої виробничі потужності. Але для цього потрібен щонайменше рік, а в деяких випадках, наприклад у літаках і системах управління, — два роки.
Позиційна війна – це тривала війна, яка несе величезні ризики для Збройних сил України та для України. Якщо Україна хоче вирватися з цієї пастки, нам знадобляться всі ці речі: перевага в повітрі, вдосконалені засоби електронної та контрбатарейної боротьби, нові технології розмінування та здатність мобілізувати та тренувати більше резервістів.
Нам також потрібно зосередитись на сучасному командуванні та управлінні, щоб ми могли ефективніше, ніж Росія, візуалізувати поле бою та швидше приймати рішення, а також на раціоналізації нашого матеріально-технічного забезпечення, водночас порушуючи логістику Росії за допомогою ракет великої дальності.
Нові інноваційні підходи можуть знову перетворити цю війну «позицій» на «маневрову».
Зауважимо, що колонка Залужного є певною відповіддю на резонансну статтю Time про Зеленського, яка вийшла днями.
Дуда також згадав спільне минуле України, Литви та Польщі у складі Речі Посполитої: >>
Голова Служби зовнішньої розвідки Олег Іващенко переконаний, що ефективність української армії на полі бою напряму залежить від результативності дипломатії на міжнародній арені. >>
Складові цієї "нової реальності", за задумом Кремля, такі: ворог дійсно прорвався на російську територію; на нього чекає неминуча поразка; але повернення територій займе час, росіянам потрібно почекати. >>
Сили оборони України контролюють 1263 квадратні кілометри території та 93 населених пункти в Курській області станом на вівторок, 20 серпня. >>
Італійська телекомпанія Rai наказала журналістці Стефанії Баттістіні та оператору Сімону Траїні повернутися до Італії заради особистої безпеки. >>
«Ми недооцінювали їхню сміливість - їхню готовність робити те, що інші вважали неможливим. І ми хронічно недооцінювали їхню справжню лють до російського загарбника», - написав Борис Джонсон. >>