Олександр Тохтамиш: «Не передавайте дітям обмежень: не роби, не будь щасливим, не відчувай»
Війна загострила наші почуття. Та чи стали ми підбирати для опису наших станів дієві слова? >>
Все частіше можна побачити, як батьки вже з перших шкільних років переймаються, яку професію обере їхня дитина.
Чи буде цей вибір «правильним», чи принесе цей фах достатньо грошей та задоволення. А головне — чи потрібно підштовхувати дитину і як це зробити.
Про це з нами поговорили експертки: Ольга Колеснікова-Чмель, сімейний та дитячий психолог, та Марина Вєжис, психологиня у сфері дитячо-батьківських відносин, нейропсихологиня.
На думку сімейного та дитячого психолога Ольги Колеснікової-Чмель, абсолютно нормально бажати дитині найкращого.
Проте варто правильно розставляти акценти та формулювати свої батьківські задачі.
Ось кілька моментів, які варто враховувати:
* Допоможіть дитині розкритися
«Батьки повинні з малих літ допомагати дитині розкриватися. Це можливо тільки за умови безумовного прийняття: коли батьки приймають дитину — її таланти, схильності та обдарування та навіть слабкі сторони, — зазначає психологиня. Тут узагалі йдеться не про професійний вибір, а про глибші поняття — побудову з дитиною довірливих стосунків, аби, зрештою, вона сама зробила цей вибір».
* Створіть середовище для розвитку
Ольга Колеснікова-Чмель переконана, що дорослі мають «дотримуватись правила послідовності: спочатку безпека, потім гра, а вже потім — розвиток». «Перебуваючи у безпеці та відчуваючи підтримку батьків і педагогів, дитина зможе проявити всі свої таланти (які, вона звісно, має!), пояснює експертка.
У цьому безпечному ігровому середовищі дитина вчитиметься отримувати задоволення від власних успіхів, приймати поразки та наслідки власних дій». У свою чергу, нейропсихологиня Марина Вєжис звертає увагу на те, що віковою особливістю молодших школярів є саме бажання розібратися в устрої світу:
«Їх цікавлять «великі» об’єкти: материки, динозаври, вікінги, льодовикові періоди, сонячна система. Саме цей інтерес і потрібно розвивати і вчитися розбиратися й цікавитися. Це забезпечить хороший «заділ» пізнавальному інтересу».
* Допоможіть дітям із концентрацією та емоціями
На думку психологині, батьки разом з іншими важливими дорослими — педагогами, тренерами тощо — повинні перебрати на себе частину функцій контролю та регулювання поведінки дитини. «В 1-4 класах дитині ще важко повною мірою контролювати власні емоції, посидючість, увагу. Відділи мозку, які за це відповідають ще не сформувалися, — пояснює експертка. — А отже, в цьому мають допомагати дорослі. Робити це потрібно м’яко, збалансовано і на власному прикладі, щоб не відбити в дитини бажання вчитися та пізнавати нове через надмірний тиск та обмеження».
* Підтримуйте дитячі мрії
Ще одне важливе завдання дорослих — підтримувати дитячі мрії та навчити їх реалізовувати, підкреслює психологиня. «Якщо дитина сьогодні хоче бути пожежником, не варто її одразу відмовляти через небезпеку або особисті переконання, — радить психологиня. Підтримайте цікавість дитини.
Розкажіть, яка саме ця професія. Якими вміннями володіють пожежники та які навички мають розвивати найбільше. Запропонуйте тренуватися, вчитися тощо. Не варто залякувати: «Це не для тебе!». Дитина ще може сотню разів передумати, але кожного разу знатиме, що може поділитися з батьками й отримати підтримку».
В 1-4 класах дитина ще не обирає професію, а приміряє на себе різні варіанти. І тут головне — не нав’язувати свої.
Ольга Колеснікова-Чмель пригадує зі своєї терапевтичної практики багато випадків, коли 40-річні клієнти плакали на консультаціях через поведінку батьків: «Вони часто згадують, як, на приклад, у дитинстві просили батьків відвести на музику, а батьки змушували ходити на танці. Так за рахунок дітей батьки втілювали власні бажання і мрії.
Така поведінка руйнує контакт дитини з батьками та змушує втрачати зв’язок зі своєю унікальністю.
Часто нав’язування може бути несвідомим. Адже, окрім своїх дітей, у кожного дорослого є ще власна внутрішня дитина зі своїми мріями та бажаннями. І тут головне не переплутати, кого чує дорослий та чиї бажання хоче здійснити.
Просто запитайте себе: «Хто хоче цим займатися насправді?». Якщо відповідь буде: «Та це ж я колись хотіла співати/Та це ж я у дитинстві бажав вивчати карате», ну то записуйте себе у гурток співу/карате».
Ваші особисті дитячі мрії мають здійснюватися у вас, а не у ваших дітей.
Також психологиня радить навчитися чути свою внутрішню дитину та сприймати свою особистість, адже це допомагає зрозуміти та вибудовувати контакт із власними дітьми.
Продовжує цю думку Марина Вєжис: «Батькам варто навчити дитину розуміти себе, свої сильні та слабкі сторони, потреби, можливості та зони найближчого розвитку. Навчити дитину думати про себе та розуміти себе. Тому завдання батьків полягає у тому, щоб відкласти власні переживання, досвід та страхи за майбутнє вбік. Варто бути поруч із дитиною, допомагаючи їй краще зрозуміти себе».
Топ фраз, які не варто говорити дитині щодо професій
У жодному разі не можна казати: «У тебе нічого не вийде». А тим паче не можна залякувати представниками різних професій, мовляв:
— Не будеш слухатись, тебе забере поліцейський.
— Будеш так верещати, приїде лікар і зробить тобі укол.
Такі фрази стигматизують уявлення дитини про ці професії.
Також не повинно бути жодних ярликів та зневаги щодо будь-яких професій:
— Будеш сміттярем.
— Обереш цю професію — завжди будеш бідним.
Як реагувати, якщо батькам не подобається вибір дитини
Якщо батькам не подобається вибір дитини, вони можуть озвучити об’єктивні плюси та мінуси (якщо є запит від дитини) та власні переживання.
Батьки відповідальні за власні емоції і ніяк не можуть вирішувати за дитину, ким їй бути. Вибір дитини — це її досвід, і батьки можуть тільки підтримати і дати зворотний зв’язок. Знову ж таки, якщо дитина його попросить.
Дитині дуже важливо робити власний вибір і отримувати наслідки. Право на помилку має кожен. Тож учіться любити навіть тоді, коли вам не подобається вибір дитини.
Щоб дитина завжди знала і відчувала:
— Батьки на моєму боці!
— Я можу! Я впораюсь!
— А якщо не вийде, я спробую ще раз!
P.S. Цей матеріал створений за фінансової підтримки Європейського Союзу та міністерства закордонних справ Фінляндії. Висловлені в цьому матеріалі думки жодним чином не відображають офіційний погляд Європейського Союзу чи міністерства закордонних справ Фінляндії.
Анастасія ПАСІЧНА,
журналістка проєкту «Дружня школа»
(Інтернет-видання «Українська правда. Життя»)
Війна загострила наші почуття. Та чи стали ми підбирати для опису наших станів дієві слова? >>
Оборонець Маріуполя 47-річний український воїн Юрій Решта з Кривого Рогу загинув у російському полоні. Рашисти катували його, а потім розстріляли. >>
Завдяки спільним зусиллям української гуманітарної програми Bring Kids Back UA і громадської організації Save Ukraine із тимчасово окупованих територій на підконтрольну Україні територію вдалося повернути ще сімох дітей. >>
18 липня Октябрський районний суд Полтави обрав запобіжний захід підозрюваному у викраденні немовляти з Кременчуцького перинатального центру. >>
Минулого тижня відбувся офіційний запуск проєкту Code for Ukraine, в якому канадська та американська організації об’єднали зусилля для запуску передової освітньої програми з комп’ютерних наук для постраждалої від війни та соціально вразливої молоді в Україні. >>
П’ятеро старшокласників Чернігівської школи №1 розробили прилад, що може стати неабиякою загрозою для ворожих БПЛА. >>