Олександр Урін призначений виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту»
Завідувач відділення інтенсивної та еферентної терапії гострих інтоксикацій Олександр Урін призначений тимчасово виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту». >>
Вадим Березовський. (автора.)
— Вадиме Якимовичу, світова медична спільнота давно стверджує: людство тотально хворіє, якість здоров’я населення погіршується з кожним роком. Чи є конкретні зрушення в цьому напрямi?
— Незважаючи на те, що на фармацевтичному ринку з’являються тисячі нових ліків, як і нових методів лікування, хвороби беруть своє. Якщо в середні віки це були такі пошесті, як чума, сибірська виразка, холера, то зараз хронічні форми захворювань набувають характеру епідемій. Переважно — хвороби дихальних органів і серцево-судинної системи.
Ще одна проблема, яка нині стоїть дуже гостро, — загроза інтелектуальному розвитку молоді Європи. З кожним роком захворюваність дітей зростає швидше, ніж дорослих. Організм дорослої людини певною мірою може протидіяти недугам завдяки імунітету, а в дітей такого захисту не вистачає. Як і критичного мислення, щоб мати змогу самим регулювати свою поведінку. А батьки настільки зайняті, що не можуть приділити належної уваги дітям. Відтак малеча більше часу проводить із комп’ютерами, айпедами, ніж із однолітками. Зрештою це призводить до зниження інтелекту покоління. І це — загроза майбутньому Європи загалом.
— Конференція, з якої ви повернулися, мала назву «Клімат і здоров’я». Це збiгається з тими напрямами і дослідженнями, які проводить ваш iнститут?
— Так, починаючи з часів Олександра Богомольця, який заснував наш заклад, при iнституті працював відділ з проблем впливу гірського клімату на організм людини. Щорічно організовували експедиції на Кавказ, куди брали з собою і практично здорових людей, і хворих, і шахтарів з Донбасу, обстежували там, як відбувається відновлення організму в умовах високогір’я.
Зверніть увагу, що люди, які постійно живуть у горах, ніколи не мають зайвої ваги, вони худорляві, жваві, енергійні. Енергійність гірських народів добре ілюструє історія людства. Скандинави, які жили в горах (вікінги), тримали в страху всю Європу. Курди — гірська нація — теж дуже войовничі. Як і кавказці. У них не було землі, треба було якось харчуватися, тому грабіж, війна, захоплення чужих земель було їхнім пріоритетом.
Клімат, як було відомо ще Гіппократу і Авіцені, формує психологію людини. І жорсткі умови гірського життя вимагають від людини ініціативності, настирливості. Ось чому нині європейці схиляються до думки, що дітей, які мають розумову відсталість, варто виховувати не в містах, а створювати для них школи-інтернати в гірській місцевості. Цьому було присвячене друге засідання конференції у Бріансоні — містечку, яке розташоване на висоті 1600 метрів над рівнем моря. Нині тут — головний санаторно-курортний осередок для таких дітей з Європи. Малюки там навчаються, і головне — дихають зовсім іншим повітрям, ніж у забруднених містах. Крім того, показники щільності населення в містах у кілька разів переважають допустимі санітарні норми. У Києві також концентрація населення значно вища за допустиму. До речі, серед усіх населених пунктів України, навіть враховуючи такі промислові міста як Кривий Ріг, Запоріжжя, Донецьк, максимальний рівень захворюваності дітей — у Києві. На другому місці Севастополь, де також велика концентрація населення плюс скупченість технічних засобів — флот, ремонтні майстерні.
Резолюцію нашої конференції нині розглядають у Всесвітній організації охорони здоров’я. Якщо її врахують — відкриється перспектива створення Європейської програми оздоровлення населення Європи. Хочу звернути увагу, що Україна має прекрасний регіон Карпати, який дуже мало використовується для оздоровлення. Колись ми хворих із серцево-судинними захворюваннями спрямовували в Кисловодськ. Там цілющу дію справляє не так вода «Нарзан», як гірське повітря. А ми маємо у Карпатах будинки відпочинку, але так і не створили спеціалізованих легеневих, кардіологічних чи неврологічних закладів.
Перед поїздкою на конференцією я зустрічався з представниками курортів Трускавця та інших міст карпатського регіону, обговорили можливі майбутні завдання. Тож нині формуємо нові напрями в українській медицині, які враховуватимуть європейські тенденції щодо максимального використання природних кліматичних факторів для оздоровлення людини. Бо скільки б ми не придумували нових фармацевтичних засобів, усі вони, по-перше, діють короткий час, по друге — впливають на весь організм, а не тільки на хвору систему, і по-третє — перелік протипоказань до кожного фармакологічного засобу більший, ніж показання до його вживання. Немає такої лікувальної речовини, яка діяла б тільки на один орган. Усі ці речовини розчиняються в крові, циркулюють по всьому організму, і якщо, скажімо, людині лікують шлунок, то при цьому порушують стан печінки, лікують легені — порушують стан мозку, щитоподібної залози тощо.
За результатами конференції мене призначено одним із трьох координаторів цієї програми. Щойно вона буде затверджена та отримає фінансування від європейської спільноти, у нас з’явиться змога конкретно розвивати даний напрям.
— Проблема захворюваності дітей, зниженого імунітету дуже актуальна нині для України… Чому сучасні діти часто хворіють?
— Доки дитину виховують вдома, вона спілкується з обмеженим колом людей. Щойно малюк приходить у садочок — коло спілкування більшає в рази. І маємо ефект «соломи»: коли горить одна соломинка, нічого не станеться. Але коли займеться сніп чи копиця соломи, то згорають відразу всі стебла. Оце і є дефекти міського виховання дітей. Бо в селі діти завжди гуляють на свіжому повітрі, на лузі, біля води, в садку і не спілкуються з такою кількістю інших дітей одночасно. Тож найкраще місце для проживання малюка — село.
— Однак мусимо враховувати реалії — не завжди і не всі мають таку можливість…
— Так. Тому й з’явилася сьогодні така категорія — «дитина, що часто хворіє». Є діти, які половину шкільних уроків пропускають через хвороби. Щоб протидіяти цій тенденції, ми кілька років тому розробили спеціальні технічні засоби, які створюють штучне гірське повітря в умовах міста. Це молекулярні сита, що очищують повітря від бруду, алергенів, мікроорганізмів. Вони працюють сьогодні в багатьох клініках столиці та інших містах. Ідеться про так звану оротерапію (орос — це гори).
— Сучасні малюки часто потерпають від захворювань дихальних шляхів. Бронхіти стали діагнозом сьогодення в дітей дошкільного та молодшого шкільного віку. З чим пов’язана така невтішна тенденція?
— Верхні дихальні шляхи і дорослої людини, і дитини завше забруднені тим, що є в повітрі. Якщо на квадратний кілометр Землі припадає 300-400 чоловік, то в кубічному метрі повітря 100-200 мікробів. А там, де населення кілька тисяч на квадратний кілометр, у повітрі — близько мільйона мікроорганізмів. Тож повітря міста перенасичене патогенною мікрофлорою, і дитина, виходячи з квартири нібито на свіже повітря, дихає великою кількістю мікробів. Імунітет маленької дитини слабий, оскільки малюк ще не зустрічався з інфекцією. Дитина мусить перехворіти усіма дитячими недугами, після чого вже набуває власного імунітету. І так поступово пристосовується до життя в навколишньому світі. Якщо довкілля позитивно діє на неї — дитина залишається здоровою. Якщо ж діє негативно (хімічні отрути, вихлопні гази, мікроби), стає хворобливою.
Ще один фактор, який сильно впливає на зниження імунітету, — недостатність рухової активності. Пам’ятаєте випадки, коли діти помирали на уроках фізкультури? За останні роки було 4 чи 5 таких сумних прикладів. А в селі такого не буває. Тому що там дитина звикла допомагати дорослим на городі, по господарству, і таким чином має достатньо фізичного навантаження, яке позитивно позначається на стані легенів, серця. Сільська дитина росте фізично пристосованою до життя. А організм міської дитини фізично не тренований в достатній мірі. І коли в організм потрапляє інфекція, серцю і легеням треба попрацювати на повну потужність. А цієї потужності немає... Відтак з’являється хронічна форма захворювань — дитина хворіє рік у рік. Єдиний вихід — відправити малюка до бабусі в село, нехай допомагає, набуває досвіду, працює фізично. У місті це неможливо реалізувати.
Березовський Вадим Якимович, патофізіолог, фахівець у галузі клінічної фізіології та космічної медицини.
Народився 1932 року в Києві. Закінчив лікувальний факультет Київського медичного інституту. Працював невропатологом у Луцькій дитячій лікарні. При Інституті фізіології О.О. Богомольця захистив кандидатську, згодом — докторську дисертацію.
Віце-президент Міжнародної академії проблем гіпоксії, директор Державного науково-дослідного медико-інженерного центру немедикаментозного оздоровлення, реабілітації, терапії «НОРТ» при Інституті експериментальної патології, онкології і радіобіології ім. Р. Є. Кавецького. Куратор напряму «Космічна медицина» НКАУ. Член («академік») Міжнародної академії проблем гіпоксії.
Активний громадський діяч, організатор акцій проти забудови на території Олександрівської лікарні Києва.
Донька — Ольга Богомолець, заслужений лікар України.
Вадим Березовський захоплюється органною музикою, має колекцію старих платівок майже всіх органів Європи. Але переконаний: жоден сучасний прилад не може відтворити живий звук. «Коли слухаєш орган в Домському соборі, то сприймаєш музику не тільки слухом, а й усією поверхнею шкіри, — ділиться враженнями. — У багатьох такі незвичайні відчуття сприяють релігійності. Людина, відчуваючи низькі частоти, не розуміє, що з нею коїться. Психологічний вплив органу на мозок людини дуже сильний. Це пов’язано з низькими частотами та інфразвуками. Деякі можуть викликати і страх, і лють. Бо звуки, які зароджуються при штормі в океані, мають дуже сильний психологічний вплив. Паніку й агресію населення можна навіяти інфразвуком».
Ще більша втіха нашого співрозмовника — онуки. З ними Вадим Якимович намагається спілкуватися якнайчастіше. «У селах старі люди жили довго і щасливо, оскільки не розлучалися з дітьми, онуками, правнуками, — переконаний він. — Усі жили великою родиною. А якщо людина старшого віку залишається на самоті, то дуже швидко втрачає розум. Тільки стосунки з людьми різного віку дозволяють довго зберігати інтелект. Скажімо, педагоги, які спілкуються з школярами після виходу на пенсію. Вважаю неправильним, коли діти і онуки живуть окремо від старших. Спільне життя корисне і для малечі, і для молоді, і для людей старшого віку».
Завідувач відділення інтенсивної та еферентної терапії гострих інтоксикацій Олександр Урін призначений тимчасово виконуючим обов’язки гендиректора «Охматдиту». >>
Штучні імунні клітини з використанням ембріональних стовбурових клітин людини для лікування COVID-19 та нових коронавірусних інфекцій створили японські науковці. >>
Закон про легалізацію медичного канабісу відсьогодні введено у дію в Україні. >>
Черкаський обласний онкологічний диспансер поповнив своє сучасне обладнання лінійним прискорювачем. >>
Неправильний вибір спортзалу та навантажень. Вживання води під час та після занять. Недотримання техніки виконання. Підрахунок пульсу. Поява болю під час тренувань. >>
В Україні упродовж першого півріччя 2024 року народилися 87 655 дітей, а померли 250 972 людей. Найбільше і новонароджених, і померлих було на Дніпропетровщині та в Києві. >>