Індія готова сприяти швидкому поверненню миру – Моді
Прем'єр-міністр Індії Нарендра Моді заявляє про готовність його країни зробити свій внесок усіма можливими способами, щоб сприяти швидкому поверненню миру в Україні. >>
Mediabusiness.com.ua. (Редактор Ігор Гужва на Хрещатику сам роздавав киянам перший номер «Вєстєй».)
На перший погляд, «Вєсті» — читво для людей, яких притягують справжні або псевдо–сенсації і не надто ґрунтовні поради щодо облаштування власного життя. Якщо ж уважно проаналізувати чотири десятки номерів, що вийшли тиражем по 350 тисяч примірників (як заявляє видавець), то можна поміж інформаційної мішури знайти політичні й економічні месиджі, які хочуть донести не надто вибагливій спільноті ті, хто вкладає гроші у «Вєсті». А, за оцінками видавців, на кожен випуск безплатної для читачів газети щодня витрачається щонайменше півмільйона гривень.
За офіційною інформацією, видавець і засновник газети «Вести» — ТОВ «Вєсті масс–медіа». Власник компанії — фізична особа, головний редактор видання 39–річний Ігор Гужва.
Найпомітніші професійні віхи випускника економічного факультету Донецького держуніверситету — це донецька газета «Салон Дона і Баса»; робота у Москві координатором проектів у Фонді ефективної політики Гліба Павловського і редактором політичної експертної мережі проекту Kreml.org; 8–річне шеф–редакторство у газеті Ріната Ахметова «Сєгодня» в Києві, річне — у «Московских новостях» у Москві.
За словами Гужви, його нова газета розвивається на кредитні кошти. А кредитори не бажають, щоб їхні прізвища чи назви структур розголошували.
Власне, біографія Ігоря Гужви дає можливість уявити коло багатих і впливових людей, з якими він міг започаткувати спільний медіа–проект. Ідеться не лише про газету, яку вже отримує читач, а й про придбаний супутниковий новинєвий телеканал UBR, орієнтований на ділову аудиторію, який перетворюється на «Вєсті ТВ», розмовну радіостанцію «Вєсті ФМ» і тижневик «Вєсті. Репортер», який виходитиме за ліцензією «Російського репортера». Додавши все це разом, розуміємо, що інвестори мають бути досить заможними. За оцінками Бориса Ложкіна, екс–власника «Українського медіа–холдингу», створення подібного проекту обходиться у 50—70 мільйонів доларів. На самоокупність Ігор Гужва планує вийти через п’ять років, але є сумніви, що йому це вдасться.
Чимало експертів вважають, що новий медіахолдинг, який офіційно представляє Гужва, спонсорує влада Росії. Так, джерела інтернет–видання «Економічна правда» припускають, що фінансування нового медіа–холдингу здійснюється через низку проміжних структур, а джерелом є кредити російської державної корпорації «Внєшекономбанк». Найімовірніше, вони оформлені через український «Промінвестбанк», який належить «ВЕБу». До наглядової ради цієї фінустанови входить керівництво російського уряду, разом з прем’єром Дмитром Медведєвим. Фактично ж «Внєшекономбанк» контролює президент Росії Володимир Путін.
Багато хто посередником між росіянами і газетою «Вєсті» називає кума Путіна, главу адміністрації «пізнього» Президента Леоніда Кучми— Віктора Медведчука. Хоча керівник «Мультимедіа інвест груп» Ігор Гужва журналістам різних видань неодноразово спростовував припущення про причетність до свого медіапроекту і російських грошей, і Медведчука.
Ще за однією версією, лобістом виділення грошей для «Вєстей» для української аудиторії є Ігор Сечін, глава «Роснєфті». Основним акціонером (69,5% акцій) «Роснєфті» є стовідсотково державний «Роснєфтєгаз».
«Якщо справедливою є версія про те, що гроші на новий медіа–холдинг дають росіяни, то стає ще цікавіше, — пише «Економічна правда». — Адже розвиток і нарощування медіа «Сім’ї» (людей із кола Олександра Януковича й Сергія Арбузова) є логічним етапом підготовки до президентських виборів та черговим плацдармом для війни з групою «Росукренерго» (Сергія Льовочкіна та Дмитра Фірташа)».
Уже зараз можна казати, що газета «Вєсті» дуже лояльна до української влади, на «ура» сприймає усі ті її кроки, які засуджують незалежні економісти, і забезпечує їй кредит довіри. Наприклад, у нещодавній статті «5 миттєвостей політсезону» можна прочитати про те, що «власть, хоть и не без труда, но взяла парламент под контроль... и провела ряд принципиально важных законов (например, о трансфертном ценообразовании и векселях), которые помогут наполнить бюджет». Або: «Недостача в поступлениях от экспорта (при отсутствии кредитов МВФ и высокой цене на российский газ) покрывается за счет внешних и внутренних займов, и этот источник вряд ли иссякнет до президентских выборов (если не случиться каких–то глобальных мировых катаклизмов), а значит, и курс гривни удержится, и стабильность социальных и прочих бюджетных выплат будет обеспечена». В іншій статті — про рік після прийняття так званого закону про мови («Про засади державної мовної політики») «Вєсті» роблять такий антидержавницький пасаж: «Процессы украинизации остановлены. А в условиях свободной конкуренции русский, как язык с намного большим ареалом распространения в мире, очевидно, имеет больше преимуществ перед украинским».
Отар ДОВЖЕНКО, медіа–експерт:
— Нова газета Ігоря Гужви — головний предмет дискусій, домислів та здогадок у медійному середовищі останніх місяців. Спершу всі хором запевняли, що за газетою стоїть Медведчук (або ж сам «Кремль», хоч би хто мався на увазі під цим узагальненням). Ця версія не була підтверджена, та в усякому разі було зрозуміло, що, крім величезних грошей (безкоштовне розповсюдження, зарплати журналістів вищі за ринкові тощо) газета має й політичне сприяння. Аж тут сталась відносно малопомітна подія — було оголошено про те, що Ігор Гужва «придбав» телеканал UBR і перетворює його на «Вести–ТВ». Разом із каналом Гужва «придбав» продакшн ESGroup, який забезпечує економічними програмами з прихованою рекламою («джинсою») низку вітчизняних каналів. До речі, іронія долі полягає в тому, що, будучи звільненим із «Сєгодня», Гужва оголосив «хрестовий похід проти «джинси» і навіть заснував громадянську ініціативу. А ще пару місяців тому стало неофіційно відомо, що ESGroup перейшов із рук свого засновника Юрія Каплуненка у фактичну власність «Сім’ї», зокрема називали прізвище пана Курченка. Інсайдерські джерела підтвердили, що якщо не фінанси, то «дах» проекту Гужви забезпечує «Сім’я». Тож, імовірно, «Вєсті», а також телеканал, радіостанцію і журнал «Вєсті. Репортер» слід уважати складовою все того ж процесу консолідації «сімейного» медіа–холдингу.
Є також інформація про те, що гроші — російські, а «дах» — межигірський.
Сумнівно, що метою таких величезних інвестицій у проект, який навряд чи може принести прибуток або хоча б вийти на самоокупність в українських умовах за найближче десятиліття, може бути щось, окрім впливу на громадську думку. Тож залишається припустити, що все це робиться в рамках підготовки до 2015–го. Телеканал, радіостанцію і журнал навряд чи вдасться розкрутити за такий нетривалий час, зате безкоштовна газета на вулицях мегаполісів — непоганий інструмент передвиборчої агітації у міжсезоння. Цією технологією користуються комуністи, роздаючи в Києві свою безкоштовну газету «Голос», яку робить дружина Петра Симоненка, й раніше таких прикладів було чимало.
Утім поки що у «Вєстях» я не бачив якихось явних проявів агітпропу. Можливо, вони будуть додані ближче до виборів. Хоча я не є регулярним читачем цієї газети і міг щось пропустити. Що ж до антидержавницьких позицій, то це цілком може бути позиція самого Гужви, яка чітко простежувалась у «Сегодня», коли він її очолював.
Прем'єр-міністр Індії Нарендра Моді заявляє про готовність його країни зробити свій внесок усіма можливими способами, щоб сприяти швидкому поверненню миру в Україні. >>
Лідери держав поклали іграшки до місця мультимедійного мартирологу «Діти» в Києві та вшанували пам'ять загиблих юних українців хвилиною мовчання. >>
Нардепи Верховної Ради проголосували за ратифікацію Римського статуту Міжнародного кримінального суду >>
Голова Служби зовнішньої розвідки Олег Іващенко переконаний, що ефективність української армії на полі бою напряму залежить від результативності дипломатії на міжнародній арені. >>
Складові цієї "нової реальності", за задумом Кремля, такі: ворог дійсно прорвався на російську територію; на нього чекає неминуча поразка; але повернення територій займе час, росіянам потрібно почекати. >>
Гарріс прийняла висунення кандидаткою після урочистого поіменного голосування, в якому делегати від кожного штату символічно віддали свої голоси за неї. >>