Війська рф сплюндрували заповідник «Кам’яні Могили»
На території заповідника “Кам’яні Могили” у Маріупольському районі розташувалися російські війська – тож урочище фактично знищено. >>
Герой України, український історик, видатний діяч музейної справи - Михайло Сiкорський. (Фото: Фейсбук Oleg Vyshniakov / Олег Вишняков)
Сьогодні, 13 жовтня, минає майже 100 років від дня народження Героя України, українського історика, видатного діяча музейної справи Михайла Сiкорського.
Як інформує УМ, про це 13 жовтня нагадав Почесний Консул Держави Ізраїль у Західному регіоні Олег Вишняков на своїй сторінці у Фейсбуці.
«Його стараннями райцентр Переяслав-Хмельницький, у якому нині лише 30 тисяч жителів, став туристською Меккою із 26 створеними Михайлом Сікорським музеями, в яких понад 380 тисяч експонатів. Уже важко повірити, що коли 1951 року майбутній подвижник приїхав до міста на роботу, краєзнавчим музеєм гордо йменували три кімнати у будівлі сиротинця. Тут відвідувачі могли побачити 32 експонати, серед яких увагу привертало хіба опудало якогось птаха.
Не дивно, що спантеличене районне начальство відразу відмовилося від направленого зі столиці молодого спеціаліста, заявивши, що випускникові Київського університету в Переяславі завідувати нічим. Тож осиротілому ще в роки Голодомору хлопцеві довелося продати на місцевому базарі єдину цінність — годинник, щоб заплатити за квиток у зворотному напрямку», - написав зокрема, Олег Вишняков.
Однак на вищому партійному рівні вже ухвалили рішення про створення у Переяславі спеціалізованої експозиції до 300-річчя Переяславської ради, і місцевим начальничкам довелося примиритися з нав’язаними згори клопотами. Під музей вивільнили всю будівлю сиротинця, який колись був домом лікаря Андрія Козачковського, де гостював і написав «Заповіт» Тарас Шевченко.
Усе інше стало турботами Михайла Сікорського, який за три роки фактично на голому місці створив музей із 22 тисячами експонатів. Саме подвижництво музейника стало причиною першого звільнення молодого директора, який, сподіваючись отримати із запасників музейних установ додаткові реліквії, свідомо применшив свої здобутки. Уже за день єдине у його біографії справедливе стягнення скасували, а хитрий задум Сікорського про поповнення колекції експонатами увінчався успіхом.
За лічені дні до початку урочистостей, присвячених ювілею Переяславської ради, місцеві вождики вирішили, що у директора, який навіть свою зарплату витрачав на музей, нереспектабельний вигляд. Так він знову втратив улюблену роботу, і лише особисте втручання майбутнього академіка Петра Тронька відновило справедливість.
Гірко це визнавати, але фанат музейної справи Сікорський майже все життя був незручним і для місцевих начальничків, і для ревнителів «ідеологічної чистоти» зі столиці. Упродовж 17 років директор музею не мав навіть власної квартири, доки її не допомогла отримати чергова спроба позбутися подвижника, який не давав спокійно жити переяславським чиновникам.
Пильні ревізори ніяк не могли відшукати фінансових порушень, доки, на радість начальства, не звернули уваги, що Сікорський, не маючи житла, мешкав одинаком у кімнатці при музеї. Директора звинуватили в тому, що він нічого не платив ні за електроенергію, ні за опалення. Завдані збитки оцінили аж у півтори тисячі радянських рублів, що з тодішніми зарплатами 125 рублів було вагомим злочином і підставою для чергового звільнення. Ніхто не переймався, що Сікорський весь цей час безплатно виконував роботу сторожа, двірника й опалювача, топлячи взимку дровами численні грубки музею. Однак покарали не історика, а його ворогів, нагадавши, що молодого фахівця, яким він приїхав до міста, давно вже мали забезпечити житлом.
Згодом уже знаного музейника, заслуги якого у створенні десятків музеїв і порятунку від втрати сотень тисяч раритетів оцінили поданням на присвоєння звання Героя Соціалістичної праці, замалим не виключили із Комуністичної партії за відкриття музею Шолом-Алейхема у Переяславі-Хмельницькому. Врятувало те, що дискусії довкола єврейського письменника набули міжнародного розголосу.
Свята правда, що створення більшості музеїв потребували величезної праці й авантюризму та особистої мужності, бо навіть за музей хліборобства і діораму «Битва за Дніпро у вересні 1943 року» Сікорського звинуватили в «ідеологічних помилках» і «марнуванні народних коштів». Нині це унікальні музейні установи, що стали предметом гордості і зразком для наслідування.
За шістдесят років подвижницької праці Михайло Іванович зробив вагомий вклад у дослідження історії та культури древньої переяславської землі, перетворив м. Переяслав-Хмельницький на видатний осередок культури й духовності, скарбницю пам’яток історії нашої країни, створив унікальний музейний комплекс – Переяслав-Хмельницький державний історико-культурний заповідник.
11 березня 2005 р. Указом Президента України № 459 М. І Сікорському присвоєно звання Героя України з врученням ордена Держави.
«Моє життя — музеї», — під таким девізом Михайло Іванович трудився до останнього подиху.
27 вересня 2011 р. Михайло Іванович Сікорський помер та був похований у м. Переяслав-Хмельницький
На території заповідника “Кам’яні Могили” у Маріупольському районі розташувалися російські війська – тож урочище фактично знищено. >>
Цій скульптурі майже 1000 років і вона опинилась під загрозою знищення російськими окупантами. Евакуація відбувалась під звуки роботи артилерії. >>
Унікальними злитки робить не вартість, а те, що у Європі сьогодні знайдено лише декілька схожих артефактів. >>
Увесь світ знає вже про те, як росіяни викрадають українських дітей — майбутнє нашої нації. >>
Головна мета реформування історичної освіти у школах: україноцентричність у викладанні історії >>
Тендер на переміщення горельєфа авторства скульпторів Євгена Карпова та Валерія Федічева «Курська битва» проводить Національний музей історії України в Другій світовій війні. >>